Změna pohledu
Nádherná muzika, že?
Ale představte si, že bychom měli vadu sluchu.
Co kdybychom neslyšeli nízké frekvence?
Nebo vysoké frekvence?
Astronomové bývají v podobné situaci.
Lidské oko je citlivé jen k malé části záření, jež přichází z vesmíru.
Nevidíme světlo s kratšími vlnovými délkami než mají fialové vlny,
nebo delšími než červené vlny.
Nejsme schopni vnímat celou kosmickou symfonii.
Infračervené neboli tepelné záření objevil William Herschel v roce 1800.
V temné místnosti mě nevidíte.
Ale nasaďte infračervené brýle a "vidíte" teplo mého těla.
Podobně infračervené teleskopy odhalují objekty tak chladné, že nevydávají viditelné světlo,
například temná oblaka plynu a prachu, v nichž se rodí hvězdy a planety.
Po desítky let
se astronomové ESO usilovně snažili zkoumat vesmír
v infračerveném oboru,
ale první detektory byly malé a tudíž neúčinné.
Poskytovaly nám jen rozmazaný pohled na infračervenou oblohu.
Dnešní infračervené kamery jsou velké a výkonné.
Pro zvýšení citlivosti jsou chlazeny na velmi nízké teploty.
A dalekohledy VLT observatoře ESO jsou kontruovány tak, aby je co nejlépe využily.
Některé technologické triky, jako interferometrie, fungují pouze v infračerveném oboru.
Rozšířili jsme náš obzor, abychom objevili vesmír v novém světle.
Tato temná bublina je oblak prachu. Zastírá pohled na hvězdy v pozadí.
V infračerveném oboru však vidíme přímo skrz prach.
A toto je Velká mlhovina v Orionu, hvězdná porodnice.
Většina hvězdných novorozeňat je ukryta v oblacích prachu.
Opět to je infračervené záření, jež nám pomůže nahlédnout na tvorbu hvězd!
Na konci svého života hvězdy odhazují oblaka plynu.
Výstavní klenoty v optickém oboru
– ale infračervený obraz ukazuje mnohem více detailů.
Nezapomeňme na hvězdy a oblaka plynu
zachycená černou veledírou v jádru Méčné dráhy.
Bez infračervených kamer bychom je nikdy neviděli.
V jiných galaxiích
odhalila infračervená pozorování skutečné rozložení hvězd podobných Slunci.
Ty nejvzdálenější galaxie lze studovat pouze v infračerveném oboru.
Jejich světlo bylo posunuto k dlouhým vlnám
expanzí vesmíru.
Nedaleko Paranalu je malá hora s jedinou budovou na vrcholu.
Uvnitř budovy je teleskop VISTA o průměru 4,1 metru.
Byl sestrojen ve Velké Británii, jež je desátým členem ESO.
Nyní VISTA pracuje pouze v infračervené oboru.
Využívá obří kameru o hmotnosti velkého auta.
Samozřejmě, že VISTA umožňuje důkladnou vizitu infračerveného vesmíru.
ESO se věnovala optické astronomii od svého založení před 50 lety.
Infračervené astronomii se věnuje 30 let.
V kosmické symfonii jsou však ještě další rejstříky.
Pět tisíc metrů nad hladinou moře, vysoko v chilských Andách,
leží náhorní plošina Chajnantor.
Astronomie se nikdy nevyšplhala do větší výšky.
Na Chajnantoru se zabydlela ALMA
– Atacama Large Millimeter/submillimeter Array.
ALMA je ještě ve výstavbě.
Na místě tak nepřátelském je obtížné i dýchat!
Po zprovoznění prvních 10 antén ze 66
pořídila ALMA první pozorování na podzim roku 2011.
Milimetrové vlny z vesmíru. Abychom je mohli pozorovat, musíme být vysoko a v suchu.
Chajnantor je z tohoto pohledu jedno z nejlepších míst na Zemi.
Ve dvojici kolidujících galaxií vidíme oblaka chladného plynu a tmavého prachu.
Tady nedochází ke zrodu hvězd, ale k jejich početí.
A co tyto spirály ve výronech plynu z umírající hvězdy?
Mohly by být způsobeny obíhající planetou?
Změnou pohledu na vesmír
se blížíme k pochopení vzniku planet, hvězd a galaxií.
K poslechu celé kosmické symfonie.