Змінюються види
Чудова музика, чи не так?
Але уявіть, що у вас вади слуху.
А що, коли б ви не чули низькі частоти?
Або ж високі частоти?
Астрономи звиклі до подібного.
Людське око чутливе тільки до малої частини випромінювання Всесвіту.
Ми не можема бачити світло на довжинах хвиль, коротших ніж у фіолетового світла,
або довших від червоного.
Ми не відчуваємо всю космічну симфонію.
Інфрачервоне, або теплове випромінювання, було вперше відкрите Вільямом Гершелем у 1800.
Ви не можете мене побачити в темній кімнаті.
Але візьміть інфрачервоний тепловізор і зможете побачити тепло від мого тіла.
Подібним чином інфрачервоні телескопи виявляють космічні об’єкти, котрі надто холодні, щоб випромінювати видиме світло,
це темні космічні газо-пилові хмари, в яких народжуються зорі та планети.
Протягом десятиліть
астрономи ESO вельми хотіли вивчати Всесвіт
на інфрачервоних хвилях.
Але перші детектори були малі та мало ефективні.
Вони давали нам розмите зображення інфрачервоного неба.
Сучасні інфрачероні камери великі та потужні.
Їх охолоджують до дуже низьких температур для підвищення їх чутливості.
І Дуже Великий Телескоп ESO був сконструйований, щоб добре їх використовувати.
Фактично, деякі технологічні хитрощі, такі як інтерферометрія, працюють тільки в інфрачервоному світлі.
Ми розширили наше поле зору, відкривши Всесвіт у новому світлі.
Ось темна бульба в хмарі космічного пилу. Вона закриває від нас зорі тла.
Але в інфрачервоному світлі ми через пил можемо бачити зоряне сяйво.
A ось туманність Оріона - зоряні ясла.
Більшість новонароджених зірок приховані пиловими хмарами.
І знов на порятунок приходить інфрачервоне світло, відкриваючи зоряне утворення!
А в кінці своїх життів, зорі видувають газові бульби.
Космічні експонати у видимому світлі,
але їх інфрачервоні зображення показують набагато більше подробиць.
Не забувайте про зорі та газові хмари,
захоплені гiгантською чорною дірою в центрі галактики Чумацький Шлях.
Без інфрачервоних камер ми б їх ніколи не побачили.
В інших галактиках
інфрачервоні дослідження відкрили справжній розподіл зірок типу Сонця.
Найвіддаленіші галактики можна вивчати тільки в інфрачервоному світлі.
Їх світло має зсув в бік цих довгих хвиль
через розширення Всесвіту.
Поблизу Параналу є мала гірська вершина із одинокою спорудою.
Всередині споруди знаходиться 4.1 м телескоп VISTA.
Його побудувала Велика Британія - десята країна-учасниця ESO
VISTA працює тільки в інфрачервоному діапазоні.
Він використовує гігантську камеру, котра важить як малий грузовик-пікап.
Однозначно, але VISTA надає неперевершені види інфрачервоного Всесвіту.
ESO займається оптичною астрономією від початку свого заснування 50 років тому,
а інфрачервоною астрономією - десь біля тридцяти років.
Але космічна симфонія має більше регістрів.
П’ять тисяч метрів над рівнем моря, високо в чилійських Андах
є плато Чахнантор.
Астрономія іще так високо не заходила.
Чахнантор є домівкою ALMA
– Великого Міліметрово-субміліметрового Масиву Атакама.
Наразі ALMA на стадії будівництва.
Місце настільки неприязне, що на ньому навіть важко дихати!
Маючи тільки десять антен із їх кінцевого числа 66,
ALMA провів перші спостереження восени 2011.
Із космосу йдуть міліметрові хвилі. Щоб їх спостерігати, потрібне високе та посушливе місце.
А Чахнантор для цього є одним із найкращих місць на землі.
Хмари холодного газу та темного пилу стають видними, коли зіштовхується пара галактик.
Тут зорі не народжуються, але тут вони "плануються".
А ці спіральні хвилі, викинуті згасаючою зорею
— чи можуть вони бути породжені планетою навколо зорі?
Змінюючи точку зору,
ми краще розуміємо походження планет, зірок та галактик.
У повній симфонії космосу.