Magasan a Paranal tetején, Chilében,
a szürkület csendesen belepi az ESO Very Large Telescope-ot (VLT).
A sötétségben négy fényes lézer lövell az ég felé,
mint valami tudományos-fantasztikus filmben.
Ezeknek a lézereknek a segítségével a csillagászok jobban/tisztábban/élesebben meg tudják figyelni
a távoli csillagokat, galaxisokat.
A Föld légköre jelenti a legnagyobb akadályt
a földi teleszkópok és az éjszakai égbolt éles/tiszta képe között,
mert a turbulencia miatt a csillagok képe zavaros.
Az ESO teleszkópokat épített itt, az Atacama-sivatagban azért,
hogy kihasználja a bolygónkon található legtisztább és legsötétebb égboltok egyikét.
Még mindig nem a legjobb/nem elegendő...
Viszont itt van nekünk ez a zseniális technológiai találmány: az adaptív optika.
Az adaptív optikai rendszerek fényes csillagokat használnak ahhoz,
hogy a légköri viszonyokat megmérjék.
Ez segít a teleszkópoknak az élesebb képek leképezésében.
De néha előfordul, hogy nincsenek fényes, közeli csillagok.
Ezért a csillagászok létrehozzák ezeket!
Egy erős lézer képes előidézni légkörben magasan lévő nátrium atomok ragyogását.
Azonnali mesterséges csillag! :)
2016. áprilisban négy új csillag érkezett a Paranali égboltra:
a 4 Laser Guide Star Facility (4 lézer vezette csillaggyár) telepítésre került a VLT-re.
Ezek az eddigi legerősebb, mesterséges csillagok létrehozására használt lézerek.
Több mesterséges csillag létrehozásával
jobban megérthetjük/vizsgálhatjuk az aktuális atmoszféra kondíciókat,
melyek jobb kép(ek) készítését teszik lehetővé.
Ez az okos rendszer megmutatja, milyen is lesz majd az épülő Extremely Large Telescope (ELT)
adaptív optikai rendszere.
Transcription by ESO; Fordította — Lisovszki Sándor