Asta e cea mai bună slujbă pe care am avut-o vreodată în viața mea.
Și mai totul e datorită gamei imense de activități la care te expune.
Când am sosit la ESO, făceam parte din consiliul ESO de patru ani
și credeam ca știam destul de bine cum funcționa.
Ei bine, nu știam.
Și așa am învățat că făceam mult mai multe decât știusem eu vreodată.
Am găsit multe, multe lucruri interesante de făcut, si a fost o experiență extrem de energizantă
pentru că deodată ai ocazia de a populariza știința în comunitate,
de a încerca să convingi politicieni de nivel înalt să sprijine știința, astronomia, ESO, toate acestea.
Întâlnești oameni foarte, foarte interesanți, din toate colțurile lumii,
te implici în lucruri în care nu am realizat că aș ajunge să mă implic atunci când am început să studiez astronomia -
Am învățat câte ceva despre turnat beton la 5000m altitudine.
Toate astea sunt pur și simplu captivante.
Rolul ESO este să construiască și să opereze o infrastructura astronomica de clasă mondială și să sprijine colaborarea.
Deci asta facem.
ESO a avut un rol interesant în direcțiile luate de astronomie încă de la începuturile sale în anii 60
dar în ultimul deceniu puternica expansiune a programului ESO,
cu o infrastructură de ultimă oră,
modernizarea Paranalului cu instrumente de a doua generație,
începutul funcționării observatorului ALMA
și, acum, construcția unui telescop cu adevărat schimbător de paradigmă, ELT,
a influențat în mod evident modul în care e făcuta astronomia astăzi și modul în care va fi făcută în viitor.
Dezvoltarea ESO într-un parteneriat de 15 țări, care se va mai extinde in viitor,
cu stabilitate bugetară și capacitate de a face planuri pe termen lung,
unde lecțiile învățate în trecut sunt folosite în construirea observatoarelor noi,
au permis ESO să devină, după părerea mea, cea mai proeminentă organizație de astronomie din lume.
Astronomia s-a schimbat destul de mult in ultimii zece ani, în mai multe moduri.
Capacitățile noastre de observare au devenit semnificativ mai puternice,
profitând de dezvoltarea tehnologiei.
De asemenea, sunt mulți, mulți astronomi, și mult mai multă muncă depusă în proiecte mari
decât erau, să zicem, acum zece ani.
Și este și o schimbare de ordin sociologic, care este și ea destul de interesantă
și este provocată în parte de fluxurile de date enorme care ies din aceste observatoare.
Altă schimbare care este foarte evidentă în ultimul deceniu în astronomie
este că se dă din ce în ce mai multă atenție căutării de exoplanete,
planete care orbitează alte stele.
Nici măcar nu e doar căutarea, ci găsirea celor telurice și apoi întrebările puse,
”Au atmosfere?”,
”Le putem observa?”,
”Există dovezi pentru prezența apei, a apei lichide?”,
”Sunt în ceea ce numim zona locuibilă?”
ba chiar
”Este posibil să detectăm elemente în atmosferele lor care dovedesc prezența activității biologice,
ceea ce noi numim viață?”.
Și acesta este un câmp de cercetare care transcende știința, pentru că e de mare interes pentru o parte mare a societății noastre.
Am vrea cu toții în sinea noastra să știm, ”Există viață altundeva în Univers?”
Întrebat pe social media:
Pe ce planetă ați vrea să mergeți? - Michael Hall
Dacă aș avea ocazia să văd Marte eu însumi, mi-ar plăcea la nebunie.
Participă ESO la un schimb de experiență cu alte proiecte mari, ca SKA
sau stația de cercetare de la Polul Sud? - Eduardo Ros
ESO e gata să își ofere expertiza altor proiecte, dacă ne-o cer.
Până la urmă, suntem o organizație non-profit.
Suntem finanțați de statele membru, prin impozitele pe care le percep populației,
deci, prin urmare, dacă învățăm ceva,
fie că e rezultat astronomic, sau expertiza inginerească
sau detalii practice despre cum să faci ceva în țări diferite
sau în locuri foarte îndepărtate,
suntem gata să venim altora în ajutor.
Dar trebuie să fim întâi întrebați.
Devine mai ușor să gestionați volumul de date generat de telescoape,
sau aceasta este o problemă la care ESO va trebui să găsească soluții noi? - Roberto Sanchez, Alvarado
Dacă vă uitați în general la științele naturii,
sunt laboratoare care produc ceea ce se numește big data.
După acest standard, telescoapele ESO nu produc foarte multe date.
Produc o cantitate respectabilă, dar nu un flux uriaș care ar fi dificil de gestionat.
Și nu e dificil de înțeles de ce.
Noi fotografiem obiecte foarte puțin strălucitoare, de exemplu,
sau încercăm să le obținem spectrul.
Deci trebuie să expunem un timp lung,
să integrăm măsurătorile
și apoi să stocăm imaginea sau spectrul rezultate.
Asta nu ajunge la petabytes pe noapte.
Și, în acest sens, totul e sub control.
Crește, dar nu în salturile pe care le vezi în ce se numește big data.
ELT va putea să detecteze compoziția chimică a atmosferelor exoplanetelor
și să obțină imagini directe ale unor exoplanete de 1-1.5 ori masa Pamantului? - Adam Tużnik
Răspunsul scurt este da.
Acesta este motivul pentru care îl construim,
și acesta este principalul motiv pentru care
trebuie să construim o oglindă atât de mare.
Ce încercăm să vedem, e lumina reflectată de o pietricică în jurul unei stele,
o planetă asemănătoare Pământului.
Și această lumină este incredibil de slabă față de lumina stelei.
Deci ce încercăm să facem... avem steaua și planeta.
Dacă faci oglinda mai mare, ai o magnificație mai mare, deci le poți separa,
obtura lumina stelei,
și apoi să integrezi suficient de mult pentru a obține destulă lumină reflectată de pe planetă ca să iei un spectru
și să te uiți după linii care îți pot spune că atmosfera conține metan sau ozon sau oxigen.
Transcrierea: ESO, Traducerea: Ruxandra Vâlcu