Cum pot astrofizicienii să studieze povestea Universului?
Acum miliarde de ani, când a avut loc Big Bang-ul, nu existau nici sistemul solar, nici galaxia noastră,
nici planeta Pământ, și, mai ales, nici niște ființe umane care să observe aceste evenimente, și tot ce a urmat.
Deci cum de ar ști despre lucrurile astea?
Ei bine, se pare că Universul funcționează oarecum ca o mașină a timpului.
Atunci când ne uităm la obiecte cerești, privim în trecut.
De acord, e puțin derutant, dar încearcă așa:
Atunci când auzi un avion, îți e probabil puțin greu să îl localizezi pe cer.
Te uiți în direcția de unde a venit sunetul, dar avionul nu mai este acolo.
Asta e pentru că sunetului i-a luat ceva timp ca să ajungă la tine
și până a făcut-o, avionul s-a mișcat din loc.
Într-un fel, auzeai înapoi în timp,
deoarece sunetul auzit era cel care fusese emis de avion cu secunde înainte.
Cu lumina, lucrurile funcționează la fel.
Deși lumina e mult mai rapidă decât sunetul - de fapt, cel mai rapid lucru pe care îl cunoaștem -
tot îi ia ceva timp ca să ajungă de unde a fost emisă până unde e văzută.
Cu cât obiectul este mai departe, cu atât îi ia luminii mai mult timp să ajungă la privitor.
Uitându-ne la galaxii foarte îndepărtate, a căror lumină are nevoie de milioane, miliarde de ani ca să ajungă la noi,
le vedem așa cum arătau acum miliarde de ani,
atunci când universul era mult mai tânăr și ele de abia începeau să se formeze.
Dar, atunci când ne uităm la galaxii din ce în ce mai apropiate de noi, studiindu-le de-a lungul timpului,
putem vedea cum au imbătrânit și s-au schimbat
ca și cum ne-am uita la bebeluși, copii, adolescenți și adulți ca să vedem cum se dezvoltă oamenii.
Problema e că, atunci cand lucrurile sunt foarte îndepărtate de tine,
se ajunge la un punct unde devine imposibil pentru ochii tăi să distingă detalii.
Telescoapele, mai ales cele care văd aceeași lumină ca noi, au la rândul lor o limită
și nu pot detecta lumina emisă de primele galaxii care s-au format vreodată,
deoarece acestea sunt prea îndepărtate și lumina lor este prea slabă
În aceste galaxii, totusi, s-au născut primele stele.
Și, chiar dacă nu există un telescop suficient de puternic ca să le vadă strălucind,
ALMA, cu incredibila lui claritate a imaginii și capacitatea de a vedea unde radio,
poate distinge norii de praf și gaz din care s-au format primele generații de stele din Univers.
Aceasta îi ajută pe astronomi să înțeleagă mai multe despre această perioadă de început a timpului și a spațiului
care e fundamentală pentru înțelegerea prezentului
Transcris de ESO. Tradus de Ruxandra Vâlcu