To je ESOcast!
Vrhunska znanost in življenje v zakulisju ESO
Evropskega južnega observatorija.
V raziskovanju skrajnih meja je naš gostitelj dr. J., znan tudi kot dr. Joe Liske.
Pozdravljeni in dobrodošli v tej posebni epizodi ESOcasta.
Na poti k ESO-vi 50-letnici oktobra 2012
vam bomo predstavili osem posebnih epizod
o ESO-vih prvih 50-ih letih raziskovanja južnega neba.
Pogled v nebo
Pred 167.000 leti je v majhni galaksiji, ki se giblje okrog naše Galaksije, eksplodirala zvezda.
V času te oddaljene eksplozije
je Homo sapiens šele začel naseljevati afriško savano.
A nebesnega ognjemeta ni mogel opaziti nihče,
saj je blisk svetlobe šele začel svojo dolgo pot proti Zemlji.
V času, ko je svetloba supernove prepotovala že 98% svoje poti,
so Grški filozofi ravno začeli razmišljati o naravi vesolja.
Tik preden je svetloba dosegla Zemljo,
je Galileo Galilej obrnil svoj prvi preprosti teleskop v nebo.
In 24. februarja 1987,
ko so fotoni iz eksplozije končno le dosegli naš planet,
so lahko astronomi supernovo opazovali že zelo podrobno.
Supernova 1987A,
ki je zažarela na južnem nebu,
ni bila vidna iz Evrope ali Združenih držav Amerike.
A v tem času je ESO že zgradil svoj prvi veliki teleskop v Čilu,
s katerim je astronomom ponudil sedež v prvi vrsti za ta kozmični spektakel.
Teleskop je seveda osrednje orodje,
ki nam omogoča razkriti skrivnosti vesolja.
Teleskopi zberejo veliko več svetlobe kot človeško oko,
zato lahko z njihovo pomočjo odkrivamo šibkejše zvezde in gledamo globlje v vesolje.
Podobno kot povečevalna stekla nam pokažejo podrobnosti.
Kadar so opremljeni še z občutljivimi kamerami in spektrografi,
pa nam priskrbijo še obilico podatkov o planetih, zvezdah in galaksijah.
ESO-vi prvi teleskopi na La Silli so bili pisana druščina.
Od majhnih nacionalnih instrumentov
do velikih astrografov in širokokotnih kamer.
2,2-metrski teleskop - zdaj star skoraj že 30 let -
še vedno poskrbi za nekatere najbolj dramatične poglede na kozmos.
Na najvišji točki na Cerro La Silla
leži ESO-va največja pridobitev iz zgodnjih let - 3,6-metrski teleskop.
Pri starosti 35 let trenutno živi svoje drugo življenje kot lovec na planete.
Zraven tega so švedski astronomi zgradili svetlečo posodo s premerom 15 metrov,
ki služi raziskovanju mikrovalov iz hladnih vesoljskih oblakov.
Skupaj so ti teleskopi pomagali odkrivati vesolje, v katerem živimo.
Zemlja je le eden od osmih planetov v Sončevem sistemu.
Vse od majcenega Merkurja pa do velikanskega Jupitra
so te kamnite krogle in plinaste žoge ostanki procesa, v katerem je nastalo Sonce.
Sonce samo leži nekje na polovici poti skozi našo galaksijo.
En drobcen vir svetlobe med stotinami milijardami podobnih zvezd —
med njimi so tudi napihnjene rdeče orjakinje, implodirane bele pritlikavke
in hitro vrteče nevtronske zvezde.
Spiralni rokavi Galaksije so posuti s svetlečimi meglicami,
svetlimi oblaki novorojenih zvezd,
medtem ko stare kroglaste kopice počasi rojijo po Galaksiji.
Naša galaksija je le ena od neštetih galaksij v prostranem vesolju,
ki se širi vse od prapoka pred skoraj 14 milijardami let.
Zadnjih 50 let je ESO pomagal odkrivati naše mesto v vesolju.
In z gledanjem v nebo smo odkrivali tudi svoj izvor.
Smo del velike kozmične zgodbe. Brez zvezd nas ne bi bilo tukaj.
Vesolje je bilo v začetku sestavljeno iz vodika in helija, dveh najlažjih elementov.
A zvezde so jedrske peči, ki spreminjajo lažje elemente v težje.
Supernove, kot je 1987A,
posejejo vesolje s produkti te zvezdne alkemije.
Ko se je izoblikoval Sončev sistem, pred približno 4,6 milijardami let,
je vseboval nekaj teh težjih elementov.
Kovine in silikate, pa tudi ogljik in kisik.
Ogljik v naših mišicah, železo v naši krvi in kalcij v naših kosteh
so bili skovani v prejšnjih generacijah zvezd.
Vi in jaz smo bili dobesedno narejeni v nebesih.
Toda odgovori vedno porodijo nova vprašanja.
Več kot se naučimo, globlje postajajo skrivnosti.
Kakšen je izvor in končna usoda galaksij?
So tam zunaj druga osončja in ali obstaja nezemeljsko življenje?
In kaj preži v temnem središču naše galaksije?
Astronomi so očitno potrebovali močnejše teleskope.
In ESO jih je oskrbel z revolucionarnimi novimi orodji.
Z vami sem bil dr. J., v tej posebni epizodi ESOcasta.
Pridružite se mi spet naslednjič na novi vesoljski dogodivščini.
Producent ESOcasta je ESO,
Evropski južni observatorij.
ESO, Evropski južni observatorij,
je pomembna medvladna znanstvena in tehnološka organizacija za astronomijo,
ki projektira, gradi in upravlja najbolj napredne teleskope na Zemlji.
Zapis v angleščini: ESO; prevod: Mihael Gojkošek, www.portalvvesolje.si.
Zdaj, ko vas je ESO ujel na Zemlji,
"odletite s tega sveta" s Hubblom.
Hubblecast razkriva najnovejša odkritja
najbolj znanega in nagrajenega vesoljskega observatorija,
Nasinega in Esinega Vesoljskega teleskopa Hubble.