Acest film este distribuit de ESO!
Știința de ultimă oră și viața de zi cu zi de la ESO,
Observatorul European din Emisfera Sudică,
explorând ultima frontieră cu gazda noastră, Dr. Joe Liske, pe scurt, Dr J.
Salut și bine v-am găsit la acest episod special difuzat de ESO.
În întâmpinarea celei de-a 50 aniversări a ESO din 5 octombrie 2012
vă vom prezenta opt caracteristici speciale
ale primilor 50 de ani de activitate ESO de explorare a cerului sudic.
Schimbarea perspectivei
Bună muzica, nu-i așa?
Dar să presupunem că ai avea o deficiență de auz.
Ce-ar fi dacă nu ai putea auzi frecvențele joase?
Sau pe cele înalte?
Și astronomii s-au aflat în această situație.
Ochiul uman este sensibil doar la o parte din toată radiația din Univers.
Nu putem să vedem să vedem radiația de lungimi de unde mai scurte decât razele violet,
nici mai lungi decât cele roșii.
Nu putem auzi simfonia cosmică în întregime.
Radiațiile infraroșii, sau radiațiile de căldură au fost descoperite de către William Herschel în 1800.
Într-o cameră întunecată, nu mă poți vedea,
dar dacă-ți pui ochelari pentru infraroșu, îmi poți vedea căldura corpului.
În același mod, telescoapele în infraroșu detectează corpurile cosmice care sunt prea reci ca să emită lumină vizibilă,
așa cum sunt norii întunecați de gaz și praf cosmic unde se formează noi stele și planete.
Decenii de-a rândul
astronomii ESO s-au străduit să exploreze Universul
utilizând lungimile de undă în infraroșu,
însă detectorii inițiali erau prea mici, prin urmare, ineficienți.
Imaginea cerului în infraroșu era neclară.
Camerele de luat vederi din ziua de azi sunt imense și puternice.
Ele sunt răcite la temperaturi extrem de scăzute pentru mărirea sensibilității,
Iar Very Large Telescope -VLT- de la ESO este proiectat pentru
De fapt, unele tehnologii, precum interferometria, funcționează în infraroșu.
Ne-am lărgit orizontul pentru a descoperi Universul într-o altă lumină.
Această pată neagră este un nor de praf cosmic. Din cauza ei nici nu putem vedea stelele din fundal,
însă prin intermediul infraroșiilor, putem străpunge norul de pulbere.
Iată Nebuloasa Orion, un incubator stelar.
Multe din stelelele nou-născute sunt ascunse de norii de praf.
Din nou, razele infraroșii vin în ajutorul nostru, scoțând la iveală stelele în formare!
Când li se sfârșește viața, stelele elimină niște bule de gaz.
Spectacole cosmice la lungimi de undă optice
- dar imaginea în infraroșu este mult mai detaliată.
Să nu uităm de stelele și de norii de gaz
capturate de monstruoasa gaură neagră din nucleul galaxiei noastre, Calea Lactee.
Fără camere în infraroșu, nici n-am ști de existența lor.
În alte galaxii,
studiile făcute în infraroșu au scos în evidență adevărata distribuție a stelelor de tipul Soarelui.
Cele mai îndepărtate galaxii pot fi studiate doar în infraroșu.
Lumina lor a trecut spre lungimi de undă mari
prin expansiunea Universului
Aproape de Paranal se află un mic pisc muntos cu o clădire izolată situată în vârf.
În interiorul acestei clădiri se află telescopul VISTA de 4,1 metri diametru.
A fost construit în Marea Britanie, a zecea țară membră ESO.
Până acum, VISTA a lucrat doar în infraroșu.
Telescopul folosește o cameră gigantică, cântărind la fel de mult ca o camionetă.
Într-adevăr, VISTA oferă o panoramă de neegalat a Universului în infraroșu.
ESO face astronomie optică încă de la nașterea sa de acum 50 de ani,
iar astronomie în infraroșu de aproape 30 de ani.
Dar mai există și alte partituri ale simfoniei cosmice.
La 5 000 de metri deasupra nivelului mării, sus în Anzii chilieni,
se află platoul Chajnantor.
Astronomia nu urcă mai sus de atât.
Chajnantor este locul unde este amplasat ALMA
-Telescopul Atacama Large Millimeter/submillimeter Array (ALMA).
ALMA este încă în construcție.
Într-un mediu natural atât de ostil este greu și să respiri!
Cu doar 10 din cele 66 de antene pe care le are acum,
ALMA a făcut prima sa observație în toamna anului 2011.
Unde milimetrice din spațiul cosmic. Pentru a le putea observa, trebuie să fii într-o zonă aridă la mare altitudine.
Chajnantor este unul dintre cele mai bune locuri din lume din acest punct de vedere.
Nori de gaz rece și praf negru devin vizibili în această pereche de galaxii aflate în plină coliziune.
Aici nu se nasc stelele; aici sunt concepute.
Iar aceste valuri spiralate rămase de pe urma unei stele moarte
— se datorează oare unei planete care în orbită?
Prin schimbarea modului de a privi cosmosul,
înțelegem mai bine tot ce este legat de originea planetelor, stelelor și galaxiilor,
precum și de integrala simfoniilor cosmice.
A fost alături de voi Dr J, încheind transmisiunea acestui episod special ESO.
Însoțiți-mă din nou data viitoare pentru o altă aventură cosmică.
Serialul dedicat ESO este produs de către ESO,
Observatorul European din Emisfera Sudică.
ESO, Observatorul European din Emisfera Sudică,
este o renumită organizație interguvernamentală științifică și tehnologică în domeniul astronomiei,
care proiectează, construiește și utilizează cele mai avansate telescoape terestre.
Transcriere realizată de către ESO; traducere de către Anca-Elisabeta TURCU; consultanți științifici Mirel Bîrlan, Emil Turcu.