Dette er ESOcast!
Med banebrydende videnskab og livet bag kulisserne i ESO,
det Europæiske Syd Observatorium,
udforsker vi den ultimative grænse med vores vært Dr. J alias Dr. Joe Liske.
Hej og velkommen til denne særudgave af ESOcast.
Op til ESOs 50 års jubilæum i oktober 2012
vil vi vise otte særlige indslag,
som portrætterer ESOs første 50 år med at udforske den sydlige himmel.
At finde liv
Har du nogensinde spekuleret på, om der er liv i universet?
Beboede planeter, der kredser om fjerne stjerner?
Det har astronomer - i århundreder.
For med så mange galakser og så mange stjerner i hver,
hvordan kan Jorden så være unik?
I 1995 var schweiziske astronomer Michel Mayor og Didier Queloz
de første til at opdage en exoplanet, der kredser om en normal stjerne.
Siden da har planetjægere fundet mange hundrede lignende verdener.
Store og små, varme og kolde og med mange forskellige baner.
Nu er vi tæt på at finde Jordens tvilling.
Og i fremtiden: en planet med liv - astrobiologernes hellige gral.
Det Europæiske Syd Observatorium spiller en vigtig rolle
i eftersøgningen af exoplaneter.
Michel Mayors hold har fundet hundredvis af dem fra Cerro La Silla,
ESOs første chilenske tilholdssted.
Her er CORALIE-spektrografen,
monteret på det schweiziske Leonhard Euler-teleskop.
Det måler stjerners meget små rokkebevægelser forårsaget af tyngdekraften fra kredsende planeter.
ESOs ærværdige 3,6 meter teleskop er også på jagt efter exoplaneter.
HARPS-spektrografen er den mest nøjagtige i verden.
Indtil videre har den opdaget mere end 150 planeter.
Dens største trofæ er:
et rigt planetsystem med mindst fem og måske helt op til syv fremmede verdener.
Men der er andre måder at finde exoplaneter på.
I 2006 hjalp det danske 1,5 meter teleskop med at opdage en fjern planet,
der kun er fem gange så tung som Jorden.
Tricket? Gravitationel mikrolinse-effekt.
Planeten og dens moderstjerne passerede ind foran en klarere stjerne i baggrunden,
og fokuserede dens lys.
Og i nogle tilfælde kan du endda fange exoplaneter med et kamera.
I 2004 tog NACO, adaptiv optik kameraet på Very Large Telescope,
det første billede nogensinde af en exoplanet.
Den røde plet på billedet er en kæmpeplanet, der kredser om en brun dværgstjerne.
I 2010 gik NACO et skridt videre.
Denne stjerne er 130 lysår fra Jorden.
Den er yngre og klarere end Solen og fire planeter kredser om den i store baner.
NACOs skarpe syn gjorde det muligt at måle lyset fra planet c
- en gaskæmpe ti gange tungere end Jupiter.
På trods af moderstjernens blændende lys,
kunne det svage lys fra planeten bredes ud til et spektrum,
og afsløre detaljer om atmosfæren.
I dag opdages mange exoplaneter, når de passerer ind foran deres moderstjerner.
Hvis vi ser planetens bane ind mod kanten,
vil den passere ind foran sin stjerne ved hvert omløb.
På den måde afslører små, regelmæssige dyk i en stjernes lysstyrke,
eksistensen af en kredsende planet.
TRAPPIST-teleskopet på La Silla vil hjælpe med at søge efter disse flygtige passager.
I mellemtiden
har Very Large Telescope studeret en planetpassage i stor detalje.
Mød GJ1214b, en superjord, der er 2,6 gange større end vores hjemplanet.
Under passager absorberer dele af planetens atmosfære lyset fra moderstjernen.
ESOs følsomme FORS-spektrograf afslører, at GJ1214b
godt kunne være en varm og dampende sauna-verden.
Gaskæmper og sauna-verdener er ugæstfrie for liv.
Men jagten er ikke ovre endnu.
Snart vil det nye SPHERE-instrument blive installeret på VLT.
SPHERE vil kunne se lyssvage planeter i skæret fra deres værtsstjerner.
I 2016 kommer ESPRESSO-spektrografen til VLT,
og vil i høj grad overgå det nuværende HARPS-instrument.
Og ESOs Extremely Large Telescope vil, når det er opført,
måske finde tegn på fremmede biosfærer.
På Jorden er der rigeligt med liv.
Det nordlige Chile byder på kondorer, vikunjaer, vizcachaer og gigantiske kaktusser.
Selv den tørre jord i Atacama-ørkenen vrimler med hårdføre mikrober.
Vi har fundet livets byggeklodser i det interstellare rum.
Vi har fundet ud af, at der er masser af planeter.
For flere milliarder år siden bragte kometer vand og organiske molekyler til Jorden.
Vil vi ikke forvente, at de samme ting sker andre steder?
Eller er vi alene?
Det er det største spørgsmål overhovedet.
Og svaret er næsten indenfor rækkevidde.
Dette er Dr. J, der afslutter denne særlige episode af ESOcast.
Tag med mig igen næste gang på et andet kosmisk eventyr.
ESOcast er produceret af ESO,
det Europæiske Syd Observatorium.
ESO, det Europæiske Syd Observatorium,
er den mest fremtrædende mellemstatslige videnskabelige og teknologiske organisation indenfor astronomi.
Både med jord- og rumbaserede observatorier, ESO er det mest produktive observatorium i verden.
Transskription af ESO; oversættelse af Tycho Brahe Planetarium.