Acest film este distribuit de ESO!
Știința de ultimă oră și viața de zi cu zi de la ESO,
Observatorul European din Emisfera Sudică,
explorând ultima frontieră cu gazda noastră, Dr. J, cu numele real Dr. Joe Liske.
Salut și bine v-am găsit la acest episod special difuzat de ESO.
În întâmpinarea celei de-a 50 aniversări a ESO din octombrie 2012
vă vom prezenta opt caracteristici speciale
ale primilor 50 de ani de activitate ESO de explorare a cerului sudic.
În căutarea vieții
Te-ai întrebat vreodată dacă există forme de viață în Univers?
Planete locuite care orbitează în jurul stelelor îndepărtate?
Astronomii s-au întrebat – secole de-a rândul.
La urma urmei, cu atâtea galaxii, fiecare cu atât de multe stele,
cum ar putea Pământul să fie unic?
În anul 1995, astronomii elvețieni, Michael Mayor și Didler Queloz,
au descoperit o planetă extrasolară care se învârtea în jurul unei stele normale.
De atunci și până azi, vânătorii de planete au găsit o mulțime de lumi extraterestre.
Mici și mari, calde și reci, cu fel de fel de orbite.
Acum suntem pe punctul de a descoperi surorile gemene ale Pământului.
Iar pe viitor: o planetă cu viață – Sfântul Graal al astrobiologilor.
Observatorul European din Emisfera Sudică joacă un rol important
în căutarea exoplanetelor.
Echipa lui Michael Mayor a găsit sute de exoplanete pe cerul de la Cerro La Silla,
Prima platformă chiliană ESO.
Aici se află spectrograful CORALIE,
montată pe telescopul elvețian Leonhard Euler.
Acesta măsoară ușoarele vibrații ale stelelor cauzate de gravitația planetelor care le orbitează.
Venerabilul telescop ESO de 3,6 metri diametru vânează și el exoplanete.
Spectrograful HARPS este cel mai precis din lume.
Până acum a descoperit peste 150 de planete.
Trofeul său cel mai mare:
un sistem extrem de populat care conține între 5 și 7 lumi extraterestre.
Mai există și alte moduri de a găsi exoplanete.
În 2006, telescopul danez de 1,5 metri a ajutat la descoperirea unei planete îndepărtate
care este aproape de 5 ori mai mare decât Pământul.
Care să fie secretul? Microlentilele gravitaționale.
Planeta și steaua-mamă trec prin fața unei stele mai luminoase din fundal,
amplificându-i imaginea
și, în unele cazuri, poți chiar să surprinzi exoplanete cu aparatul de fotografiat.
În 2004, NACO, camera cu sistem optic adaptiv de la VLT,
a captat prima imagine a unei exoplanete.
Punctul roșu din această imagine este o planetă gigantică ce orbitează în jurul unei stele pitice maro.
În 2010, NACO a mai făcut un pas înainte.
Această stea este la 130 de ani-lumină depărtare față de Pământ.
Este mai tânără și mai luminoasă decât Soarele, cu 4 planete care rotesc în jurul său pe orbite ample.
Ochiul de vultur al NACO a făcut posibilă măsurarea luminii planetei
— un planetă gigantă de gaz, de 10 ori mai masivă decât Jupiter.
În ciuda luminii foarte puternice a stelei-mamă,
lumina slabă a planetei poate fi analizată spectral
pentru a afla amănunte legate de atmosfera sa.
Astăzi, multe dintre exoplanete sunt descoperite atunci când tranzitează steaua-mamă.
Dacă surprindem o planetă pe orbită,
o vom vedea apoi trecând ciclic prin fața stelei sale.
Astfel, sclipirile regulate ale unei stele
trădează existența unei planete care o orbitează.
Telescopul TRAPPIST din La Silla va ajuta la căutarea unor astfel de tranzite greu de sesizat.
Între timp,
VLT s-a ocupat cu studiul amănunțit al unei planete aflate în tranzit.
Faceți cunoștință cu GJ1214b, un super-Pământ, o planetă de 2,6 de ori mai mare decât planeta noastră.
În timpul tranzitului, atmosfera planetei absoarbe parțial lumina stelei-mame.
Spectrograful sensibil FORS al ESO a descoperit că GJ1214b
ar putea fi un fel de saună fierbinte și aburindă.
Giganții de gaz și saunele cosmice sunt neprielnice vieții.
Dar vânătoarea nu s-a terminat.
În curând, noul instrument SPHERE va fi instalat pe VLT.
SPHERE va fi capabil să depisteze planete slab luminate prin fierbințeala stelelor-gazdă.
În 2016, spectrograful ESPRESSO va ajunge la VLT
și va pune în umbră instrumentul utilizat azi, HARPS.
Odată terminat, Extremely Large Telescope al ESO,
va găsi, probabil, urmele unor biosfere extra-terestre.
Pe Pământ, viața este luxuriantă.
În nord, Chile e plin de condori, vicuñas, vizcachas și cactuși gigantici.
Până și pământul arid din deșertul Atacama colcăie de microbi rezistenți.
Am găsit în spațiul interstelar cărămizile cu care a fost construită viața.
Am văzut că există o multitudine de planete.
Cu miliarde de ani în urmă, cometele au adus apă și molecule organice pe Pământ.
De ce n-ar fi posibil ca acest lucru să se întâmple și în altă parte?
Sau suntem singuri în Univers?
Aceasta este cea mai importantă întrebare a omenirii.
Iar răspunsul este aproape descoperit.
Vă vorbește Dr J, încheind transmisiunea acestui episod special ESO.
Însoțiți-mă din nou data viitoare pentru o altă aventură cosmică.
Serialul dedicat ESO este produs de către ESO,
Observatorul European din Emisfera Sudică.
ESO, Observatorul European din Emisfera Sudică,
este o renumită organizație interguvernamentală științifică și tehnologică în domeniul astronomiei,
care proiectează, construiește și utilizează cele mai avansate telescoape terestre.
Transcriere realizată de către ESO; traducere de către Anca-Elisabeta Turcu, consultanți științifici Mirel Birlan, Emil Turcu.